Učitel tance Vlado Oláh: Každý by si měl jít za svým snem
![Vlado Oláh (Foto: se svolením Vlado Oláha)](/_next/image?url=https%3A%2F%2Fromea.cz%2Fapp%2Fuploads%2F2024%2F07%2F851c0145-468b-4120-9e38-ed0e68efd221.jpg&w=3840&q=75)
Tanečníka a učitele tance Vlada Oláha (51) mnozí znají i pod přezdívkou od jeho latinsko-amerických přátel, kteří ho proto, že „tančí srdcem“, pojmenovali Vlado „El Corazone“. Tanec v srdci se jmenuje i jeho pražská taneční škola, ve které už přes 15 let vyučuje kurzy kubánské salsy, bachaty a merengue.
Vlado je maďarsko-slovenského původu a pochází z muzikantské rodiny – kořeny jeho předků sahají do Maďarska až ke slavnému houslistovi Rinaldovi Oláhovi. „Předkové z máminy strany nebyli tanečníci, ale výborní hudebníci,“ říká.
Sám nejen tančí, ale i zpívá a je vášnivým kytaristou. „Když jsem byl malý, nechodil jsem na základní uměleckou školu, protože tam učil jen jeden učitel a neměl možnost se poctivě věnovat všem dětem. Proto jsem se učil doma sám a zpívat jsem chodil do sboru,“ vzpomíná Vlado.
Nejprve si proto on sám i jeho rodina mysleli, že se bude věnovat hlavně zpěvu a kytaře.
„Možná je někdy období, kdy bych raději hrál a zpíval, ale zároveň jsem vděčný za to, že mohu i tancovat,“ přibližuje Vlado. K tanci se dostal díky své účasti ve folklorním souboru, který v té době vedl jeho otec, významný spisovatel Vlado Oláh.
„Zkoušeli si tam tance, připravovali choreografii a já jsem se k nim přidal. Latinské tance jsem objevil později, v Praze na diskotéce. Absolutně mi učarovaly,“ vypráví.
V Praze se neocitl náhodou. „Můj otec hájil romské zájmy, což se za komunistů státu moc nelíbilo, měli jsme kvůli tomu různé problémy a otec se rozhodl emigrovat,“ říká Vlado. Při zvažování, kam se z Prešova, odkud rodina pocházela, přestěhovat, byla chvíli ve hře i Austrálie, ale nakonec vyhrála Praha, protože v ní už bydlela velká část jeho rodiny.
![Vlado Oláh (Foto: se svolením Vlado Oláha)](/_next/image?url=https%3A%2F%2Fromea.cz%2Fapp%2Fuploads%2F2024%2F07%2F7949d96b-9ae8-41ab-8bfe-60208c558793-900x514.jpg&w=3840&q=75)
Tančit pro radost
Když se setkal se světem latinsko-amerických tanců, uvědomil si, že je to pro něj to pravé. Snažil se vyhledat kurzy, kde by se je mohl naučit, což tehdy nebylo jednoduché – socialismus tomuto druhu zábavy nepřál.
„Tehdy to byla úplně jiná situace, než je dnes. Mým snem byla latina, salsa nebo flamenco a pro obyčejného člověka bylo téměř nemožné se k nim dostat. U nás na Slovensku fungoval jenom lidový soubor Šarišan, ale to nebylo něco, čemu bych se chtěl věnovat. Později v Praze jsem si vyhledal soukromé učitele a začal jsem chodit na lekce ke Kubánci Mandymu Valdezovi. Hned jsme si „sedli“, máme podobnou povahu,“ přibližuje Vlado.
Přestože sám o sobě říká, že mu v mládí nechyběly ambice, trénovat chodil každý den po práci a salsa pro něj byla skoro jako droga – vždycky ji vnímal především jako tanec pro radost, soutěžně se jí ale věnovat nechtěl.
„Salsa pochází z Kuby, je to lidový tanec a má jen sedm kroků. Když jsem na Kubě byl, tancovali ji tam všichni. Chodil jsem do klubů tancovat s místními a byl to skvělý zážitek. Nejprve byli překvapení, protože si mysleli, že salsu umí tančit jen Kubánci a my, „gringos“, to neumíme,“ vzpomíná Vlado.
Svůj životní sen se mu podařilo splnit – před více než 15 lety otevřel v Praze nedaleko Mánesa svou vlastní taneční školu.
„Kurzy mám rozdělené pro začátečníky a pokročilé. Někdo začíná výuku tím, že kroky nejprve teoreticky vysvětlí, já je ale hned ukazuju a rovnou je s klienty zkoušíme. Tancujeme hodinu týdně, chci, aby to bylo co nejefektivnější. Když je potřeba, nabízím i více hodin týdně zadarmo. Do kurzů chodí ženy, muži i páry,“ vysvětluje Vlado.
Jen talent ale nestačí – i tanci je potřeba se poctivě a pravidelně věnovat. „Setkávám se samozřejmě i s lidmi, kterým to drhne a moc se jim nedaří. Důležité je hlavně to, aby chtěli. Na obou stranách je potřeba hodně trpělivosti, času a energie, ale dá se to. Takový klient sice nemůže očekávat, že z něho bude třeba Michael Jackson, ale půjde mu to tak, aby se nemusel stydět a aby měl z tancování radost. Každý člověk by si měl jít za svým snem, protože jen tak se mu může splnit,“ říká Vlado.
Článek vyšel v časopise Romano voďi. Předplatné si můžete objednat na webu časopisu.
![Jan Cina na titulce Romano voďi 2/2024 (FOTO: Petr Kozlík)](/_next/image?url=https%3A%2F%2Fromea.cz%2Fapp%2Fuploads%2F2024%2F06%2FTitulka-RV2_2024.jpg&w=3840&q=75)